Свързахте се с Джим. Вероятно правя нещо невероятно...
Сякаш чувствам каквото и сенчестото чудовище.
Виждам през неговите очи.
Като в Огледалния свят?
Част от него е там.
Но е и тук.
Тук в къщата ли? - В къщата и в мен.
Сякаш достига до Хокинс все повече и повече.
Колкото повече се разпространява, се чувствам по-свързан.
И виждаш повече от спомените. - Първо беше отзад в главата ми.
Не съзнавах, че е там.
Както когато сънуваш сън
и не можеш да си го спомниш, ако не мислиш усилено.
Така беше.
Но сега е... Спомням си. Помня през цялото време.
Може би...
Може би това е хубаво. - Хубаво?
Замисли се, Уил. Сега си като супершпионин.
Шпионираш сенчестото чудовище.
Ако знаеш какво вижда и чувства...
може би така ще го спрем.
Може би всичко това се случва с причина.
Наистина ли го мислиш? - Да, настина.
Ами ако разбере, че го шпионираме?
Ами ако той шпионира? - Няма.
Откъде знаеш?
Няма да му позволим.
УИНОНА РАЙДЪР
ДЕЙВИД ХАРБЪР
ФИН УЛФХАРД МАЙЛИ БОБИ БРАУН
ГЕЙТЪН МАТАРАЗО КЕЙЛЪБ МАКЛАФЛИН
НОА ШНАП СЕЙДИ СИНК
НАТАЛИЯ ДАЙЪР ЧАРЛИ ХИЙТЪН
ДЖО КЕРИ ДАКР МОНТГОМЪРИ
КАРА БУОНО
С ШОН ОСТИН
И ПОЛ РАЙСЪР
СТРАННИ НЕЩА
ПЕТА ГЛАВА ДИГ ДЪГ
Здравей. - Здравей. Взе ли ги?
Да.
Искаме стая. - Имаме такива.
Единична или двойна? - Двойна.
Нанси...
Включени или изключени?
Какво? - Нищо. Просто...
Дежавю.
Да.
Не мислиш ли, че е странно?
Кое? - Виждаме се, когато светът свършва.
Няма да свърши. - Такова е усещането.
Още ли имаш твоя?
Да.
Моят е по-голям.
Поздравления. - Благодаря.
Какво стана?
Какво имаш предвид?
С нас?
След всичко, ти просто...
изчезна.
Уил се нуждаеше от мен.
И Стив...
Чаках те.
Да, само месец.
Искам ги изгасени.
Уил, какво има?
Мамо?
- Да?
Видях го. - Кого видя, миличък?
Хопър. Мисля, че е в беда.
Той ще умре.
Достатъчно, Ерика.
Татко?
Когато мама ти е ядосана, какво правиш, за да й мине?
Страхотен въпрос. Какво правиш, скъпи?
Първо се извинявам.
После давам на майка ти каквото поиска.
Дори когато греши?
Тя никога не греши, синко. - Правилно.
Не си ли гладен? - Не особено.
Къде отиваш?
Да се видя с Дъстин.
Извинявай.
Мюс!
Мюси!
Мюс!
Мюси!
Дъсти, сигурен ли си, че не е в стаята ти?
Благодаря ви, г-н Маккоркъл. Много ви благодаря.
Спасявате ми живота. Беше чудесно.
Благодаря. Приятен ден. Чао-чао. И на вас.
Страхотни новини. - Намерили са я?
Не, но са я видели да се скита около Лох Нора.
Как бедното бебче е стигнало чак дотам?
Не знам. Изгубила се е. Ще я потърсят.
Ще остана, в случай, че се обадят.
Ще помогнеш ли да я търсят? Да? Да?
Дай ми прегръдка. Върви да я вземеш.
Ще я намериш. Можем да я намерим. - Можем.
Обичам те. - И аз теб.
Обичам те. - Добре, върви.
Добре, Дарт. Време е за закуска.
Боже мой. Боже мой. Боже мой. Боже мой.
Мамка му. Мамка му.
Хайде. Хайде, знам, че си гладен.
Да. Да.
Мамка му!
Съжалявам. Изяде котката ми.
Добре. Мисля, че е това.
"Лараби" 51, нали?
Да. 5-15.
Добре, "5-15". Разбира се.
Благодаря ти.
Извини се на майка ти. Сигурно е изплашена до смърт.
Колко време е минало? - Доста дълго.
Махай се! Не се интересувам.
Не ти искам бисквитите, хлапе.
Бисквити? - Или религиозни глупости.
Каквото и да продаваш, няма да си купя.
Искам да видя мама.
Начин за запълване на времето при скучен ден на работа.
Пия кафе. - "Пия кафе." каза Майк.
Да! Пет отговора бият, Лин.
Посещавам други служители. - Дъга.
3 надясно. 4 наляво. - Мамо?
Дишай. Слънчоглед. Дъга.
3 надясно. 4 наляво. - Мамо, чуваш ли ме?
450. Дишай.
Слънчоглед.
Дъга. - Мамо? Аз съм...
Джейн.
Сега съм тук.
Дишай. Слънчоглед. Дъга. 450.
Дишай. Слънчоглед.
Какво й е на мама? - Дъга.
450.
Сигурна ли си, че е точното място?
"3833." Да.
Добре.
Погледнете в камерата.
Камерата. - Каква камера?
Не високоговорителя. Над вас, надясно.
Нанси Уилър. Джонатан Байърс.
Много сте далеч от дома.
Ами...
Дано не сте дошли дотук да ми кажете за мечката
в задния двор на Харингтън.
Вече чух.
Погледнете. Давайте, не се срамувайте.
Проследих 200 сигнала,
повечето фалшиви, но е така с тези неща.
Знам всяка стъпка на Барбара в онзи ден.
Последни хора, с които е говорила. Отговорът за станалото
с приятелката ви е тук някъде. Уверявам ви. Трябва да свържа точките.
Времевата линия е грешна.
Моля? - Времевата ти линия е грешна.
Момичето с обръсната коса
не е рускиня. Тя е от лаборатории Хокинс.
Казваше се Единадесет. - По-добре седни.
Ако не излезеш до час... - Ще се прибирам пеша. Знам.
Мери си приказките, глупачке.
Извинявай, Роуд Уориър. - Какво е станало?
Късо съединение в дънната платка. Много кофти.
Не се притеснявай. Имам друга машина отзад.
Подръж.
По-добре уреди срещата, Синклеър. - Казах ти, че ще го направя.
И внимавай с нещата тук.
Какво значи това, преследвачо? - Извинявай. Трябваше безопасно място.
За какво? Да бъдеш зловещ? - Слушай, ще ти кажа истината
за станалото миналата година. Ако някой разбере, ще те арестуват.
Вероятно убият.
Да ме убият? - Трябва да знам.
Приемаш ли риска?
Господи! Това е толкова тъпо. - Приемаш ли риска?
Да. Разбира се. Добре.
Приемам риска.
Да чуем.
Миналата година...
Уил не се изгуби в гората.
Изгуби се някъде другаде.
Тук ли го видя? Тук ли видя Хопър?
Така мисля. Да.
Добре.
Тук!
Добре. Значи Хопър е тук?
Да. Сега трябва да разберем къде се намира, нали?
Да. - Каза ли нещо? Преди да тръгне?
Нещо за увивни растения.
Хопър.
Изненада.
Щях да се обадя, но каза да не звъня. - Добре сме. Не ни трябва нищо.
Когато бях болен като дете, а аз постоянно бях,
се чувствах по-добре от тези игри.
Чудесни са. - Мога да го науча как да играе.
Той спи.
Добре. Мога да изчакам с теб.
Моментът не е подходящ.
Знаеш ли какво? Ще ти се обадя.
Благодаря ти. - Сигурна ли си?
Да. - Обади ми се.
Наричат ме Боб Мозъка с основание.
Боб!
Така се казвам.
Нарисувал си ги сам?
Защо по-точно? - Казах ти правилата.
Без въпроси, нали? - Да.
Искаме да ни помогнеш да разберем...
Боб? Боб? Насам.
Къде се намира това.
Това е целта. Намери Х.
Какво е Х? Пиратско съкровище? - Боб, без въпроси.
Добре.
Да поговорим. Слушайте, момчета.
Можеш да говориш с мен. Знаеш го, нали?
Да. Какъв е проблемът?
Какъв е проблемът ли?
Джойс, Уил не изглежда добре.
Ти също. Какво става?
Нищо. Нищо. - Криза ли? Една от тези на Уил?
Не. Не.
Извинявай. Просто...
Не виждам как това е полезно за Уил или теб.
Дори да исках да играя, как да разбера нещо,
ако не разбирам контекста на играта?
Или... - Какво?
Какво има? - Познавам тази форма.
Езерото на влюбените.
Езерото на влюбените. Схванах. Разбирам. Това е езерото Джордан.
Ако това е езерото Джордан, можеш да намериш...
Кариерата на Сатлър.
Ако следваш естествено...
отива към река Ино.
Ето я. Това е Ино, виждаш ли?
Тези линии не са пътища, но вървят като такива.
Правят го, защото когато ги последваш, виждаш...
Не минават над водата. Това е разковничето.
Не схващаш ли? Не е пъзел, а карта.
Карта на Хокинс.
Нали, Уил?
Някой чува ли?
Ако някой чува, аз съм Джим Хопър, началник...
Момчета, пак е Дъстин.
Някой чува ли? Код "Червено". Повтарям - код "Червено".
Наистина се нуждая някой да вдигне.
Хопър е в неизвестност, а аз имам код "Червено".
Код "Червено". Пак е Дъстин.
Наистина е код "Червено". - Би ли млъкнал?
Ерика? Лукас там ли е? Къде е?
Не знам и не ми пука. - С Майк ли е?
Както казах, не знам и не ми пука.
Моля те, кажи му, че е важно. Кажи му, че имам...
Код "Червено"? - Да. Точно така.
Имам друг код за теб. Нарича се "Затваряй си устата".
Ерика?
Трябва ми малко помощ, за да разбера, миличка.
Ще ми кажеш ли откъде дойде?
Къде беше през цялото това време?
Полицай и жена дойдоха да те търсят миналата година.
Намериха ли те? - Тя няма да се оправи...
Нали?
Не мислят. Не.
Но не страда.
Мислят, че просто е заседнала.
Като в сън.
Дълъг сън.
Хубав ли?
Надявам се.
Един и същи сън ли?
Не знаем. Понякога казва различни думи.
Но обикновено тези.
Винаги вярваше, че си някъде там.
Винаги вярваше, че ще дойдеш у дома някой ден.
У дома? - Да, у дома.
Хубаво е. - Мога да ти взема легло
и да останеш тук с мен, ако искаш.
Как ти звучи?
Искам да ти помогна, но...
За да го направя наистина, трябва да говориш с мен.
Не е нужно да е сега. Нито пък днес.
Когато си готова. Става ли?
Добре.
О, да, това.
Случва се понякога. Стара къща, лошо окабеляване.
Или ако питаш лудата ми леля Шърли...
обитавана е.
Мила, от окабеляването е. - Не.
Мама е. - Слънчоглед. Дъга.
3 надясно. 4 наляво.
Не разбирам.
450. - Знае, че съм тук.
Иска да говори. - Дъга.
Добре.
На 9 см съм. Какво имаш? - Не съм сигурен. Г-жо Байърс?
Почакай.
6 метра, 10 сантиметра. - Ами от Типакану до Данфорд Крийк?
Данфорд? Къде е?
Трапезарията.
4 метра, 25,4 сантиметра. - А от Данфорд до Джордан?
Хайде. Това трябва да стигне.
Не. Наистина не. - Можеш ли да го разгадаеш?
Трудно е. Съотношението не е точно.
Ако ме притискаш, а ти го правиш,
бих казал, че Х е...
може би е на 800 метра югоизточно от Данфорд.
Благодаря ти. Благодаря.
Какво? Наистина ли отиваме?
Не знам. Може би ако беше Маргарет Тачър, щеше да е друго.
Само секунда, Кат.
Тед, би ли отворил?
Извинявай.
Отивам.
Линията ви е заета над 2 часа, г-н Уилър.
Съзнавате ли го? - Да.
Майк у дома ли е? - Не.
Не? Къде е, по дяволите?
Карън, къде е синът ни? - При Уил.
При Уил. - Никой не вдига там.
Нанси. Ами Нанси? - Карън, къде е Нанси?
При Али! - При Али.
Децата ни вече не живеят тук. Не знаеше ли?
Сериозно ли? - Приключихме ли?
Кучи син. Никак не помогна, знаеш ли?
Езикът!
Слушай, мислех си...
Обичам те. Извинявай. Извинявай. За какво, по дяволите?
Стив. За г-н и г-жа Милър ли са?
Не. Какво, по дяволите? - Нанси не е вкъщи.
Къде е? - Няма значение.
Имаме по-големи проблеми. Още ли имаш бухалка?
Каква бухалка? - Онази с гвоздеите.
Защо? - Ще обясня по пътя.
Сега ли? - Сега!
Кучи син!
Чакай. Чакай. Не! Не!
Тогава последно я видяхме. След това изчезна.
Не е истина колко време мина. Сякаш беше вчера.
Да. Обзалагам се.
Откачено е. Знам.
Откачено е, но...
Наистина ми хареса.
Хареса ти? - Да.
Има някои проблеми. - Проблеми ли?
Звучеше преразказано на места. - Какво говориш?
Иска ми се да беше по-оригинално. - Не ми вярваш?
Лукас, стига, сериозно ли? За колко доверчива ме смяташ?
Защо да си измислям? - Не знам. За да ме впечатлиш?
Или пък си луд.
Казах ти всичко. Секретно е.
Рискувам си живота. И реагираш така? - Рискуваш си живота?
Смешно ли ти е? - Да. Искам да кажа...
някак забавно е. Глупаво, но забавно.
Къде отиваш?
Историята свърши, нали?
Какво ти става? Дадох ти каквото искаше.
Исках да съм в група, не в шега. - Не е шега.
Свърши добра работа. Кажи на другите, че съм повярвала,
ако ще получиш точки.
Имаме много правила в групата, но най-важно е "Приятелите не лъжат."
Никога. Независимо от всичко. - Така ли?
Тогава как ще обясниш това?
Трябваше, за да те защитя. - От кого по-точно?
Лошите от лабораторията? - Говори по-тихо.
Или от демогоргонът от друго измерение?
Макс, сериозно, млъкни! - Не!
Знаеш ли какво е било? Единадесет. - Спри да говориш.
Ще ни убият заради теб.
Разбираш ли?
Сериозно ли? - Иска ми се да не беше.
Докажи го.
Не мога. - И какво? Просто да ти повярвам?
Да.
Мамка му. Трябва да тръгвам.
Не сме следвай. Ясно?
Вярваш ли ми?
Какво ти казах? - Не закъснявам.
Знаеш за какво говоря.
Лукас ли?
Значи сега си има име?
Градът е малък. Не бяхме заедно.
Знаеш какво става, когато лъжеш.
Не лъжа.
Ами ако опитат да го имитират? Колкото повече внимание,
толкова като Холанд ще научат, и е по-вероятно да стане така.
Затова трябва да спра истината да се разпространи.
Също като тези корени. С всички възможни средства.
Достатъчно ли е?
Записът стига ли?
Уличаващ ли е?
Какво правиш? - Мисля.
С водка? - Депресант за нервната система.
Така че да, с водка.
Музика? Наистина ли? - Да. Помага ми...
Какво? Да мислиш ли?
Колко ще отнеме това? - Повече, ако говориш.
Записът уличаваш ли е или не? Лесен въпрос.
Няма нищо лесно в това. В нищо от това, което казахте.
Не ни вярвате, нали? - Вярвам, но проблемът е друг.
Не ви е нужно аз да повярвам. Те трябва да го направят.
Те ли? - Те. С главно "Т".
Свещеникът, пощальонът, учителят,
светът като цяло.
Няма да повярват на нищо от това. - Затова направихме записа.
Това е лесно за покриване. Лесно е.
Той признава. Чу го. Признава вината си.
Наивна си, Нанси! Тези хора...
Не са нервни като теб и мен.
Не прекарват живота си в опити да видят какво има зад завесата.
Харесват я. Осигурява им стабилност, комфорт, яснота.
Това ще открие завесата
и ще отвори тази зад нея.
Щом някой с власт каже, че това са глупости,
всички ще кимат с глави и кажат
"Виждаш ли? Знаех си. Били са глупости."
Ако изобщо им привлечете вниманието.
Казваш, че всичко е било за нищо? - Казвам, че мисля.
Това е нелепо.
Това е. Това е! - Какво е?
Твърде силно е. Твърде силно.
По-добро.
Съвършено.
Ще го разредим. - Именно.
Чакай. Какво? - Историята ви. Ще я разредим.
Също като това питие. Ще я направим по-поносима.
Вероятно Барбара е била изложена на някакви опасни токсини.
Теч в лабораторията. Като Тримилния остров.
Нещо страшно, но познато.
Достатъчно, че удари там, където ще заболи.
И кретените, които убиха Барб...
Това ще е краят им.
Добре. Какво гледаме? - Почвата, която взехме вчера.
Добре. Какво те притеснява?
Не намерихме следи от замърсяване.
Нищо опасно, освен пестициди.
Ферма е. - Да. Именно, но...
Така ли?
Да.
Няма проблем да седя тук, нали?
Да. - Няма да попреча с нещо?
Не. - Добре.
Ако говориш с Тери, ще й кажеш ли, че много я обичам?
И съжалявам, че не повярвах...
Спри да говориш. - Добре, извинявай.
Дишай. Слънчоглед. Дъга.
3 надясно. 4 наляво.
450. Дишай.
Слънчоглед. Дъга.
3 надясно. 4 наляво. 450.
Дишай. - Мамо?
Слънчоглед. Дъга. - Мамо, аз съм...
3 надясно. 4 наляво. 450. - Джейн.
Дишай. Слънчоглед. - Сега съм тук.
450.
Дишай. Слънчоглед. Дъга.
У дома съм. - Не.
Мамо!
Бебето ми! - Мамо, какво да правя?
Дишай. Дишай. Само дишай. Само дишай.
На път са. На път са. - Добре.
Остани с нас, скъпа. Остани с нас.
Здравей.
Джейн? Къде е Джейн? - Съжалявам. Много съжалявам.
Не, видях я. - Не, тя не дишаше.
Плачеше. Чух я. Той беше там.
Кой е бил там? - Той я взе.
Не го сваляй! Тери!
- Не!
Моля те, недей! - 3 надясно. 4 наляво.
Г-жо, може ли да ви видя пропуска?
Назад. Назад!
Джейн? Джейн?
Дженй. Не!
Тя е мое дете! Не!
Тя е мое дете!
Не! Не!
Не.
450.
Дишай. - На път са.
Остани с нас, скъпа. - Слънчоглед.
3 надясно. 4 наляво.
Дъга. 450. - Дишай.
Слънчоглед. Дъга.
Джейн. Не! - Дишай.
3 надясно. 4 наляво. - Дишай.
Слънчоглед. Дъга. - Дишай.
3 надясно. 4 наляво. - Дишай.
450. Слънчоглед. Дъга.
3 надясно. 4 наляво.
450. Дишай. Слънчоглед.
Няма нищо. Тук няма нищо. - Близо ли сме?
В околността сме. - Какво значи това?
Близо сме. Не знам. Не е точно. - Но ние направихме всичко.
Казах ти, съотношението не е точно. Трябва да...
Завий надясно. - Какво?
Видях го. Не тук. В сегашните ми спомени.
В кое? - Завий надясно.
Добре ли си?
Супершпионин. - Какво прави Джим тук? Джойс?
Момчета, останете тук.
Не. Мамо, не е безопасно. - Затова останете. Стойте тук!
Хопър!
Внимавай. Надолу има дупка.
Увивни растения.
Дай ми това.
Лопатата ли? - Да, дай ми я.
Помогни ми да сляза.
Джойс, какво говориш? - Боб! Веднага!
Хопър!
Какво става? Къде сме? - Боб, добре ли си?
Тунели. Това картата на Уил ли е?
Хопър! - В картата на Уил ли сме?
Хопър! Хопър!
В картата на Уил сме. - Хопър!
Наистина сме в нея. - Хопър!
Откъде знае всичко това?
Боб! Насам!
Негово е.
Сигурно е тук някъде.
Хайде.
Хопър!
Виждаш ли нещо? В сегашните си спомени?
Хопър!
Какво?
Това е...
Това е ръката му.
Задушава го.
Нож? - Ето там е.
Добре.
Ръцете! Ръцете!
Отрежи го.
Копеле!
Боже мой. Хопър, добре ли си?
Джойс. - Добре ли си? Добре ли си?
Здравей, Боб. - Здравей, Джим.
Господи!
Вървете! Разчистете района!
Вървете! Вървете веднага!
Уил? Уил, добре ли си?
Уил, какво има?
Превод: The Evil Queen subs.sab.bz